Ne stidim se. Upoznao sam ljubav, odbijanje.
Ne bojim se izreći svoje osjećaje.
Na primjer, povjerenje ili prijateljstvo.
To su važne stvari u životu. Te se stvari cijene.
Pomažu ti na tvome putu.
Ako ne možeš vjerovati prijatelju, kome možeš?
Ovo je mogao biti bilo koji grad. Svi su isti.
Uloge:
SASVIM MALO UBOJSTVO
NE DANAS. HVALA.
Zdravo. Došao sam zbog sobe.
Kako se zove? - Ne znam. Campbell? - Cameron.
Cameron? Doista? - Da.
Što?
Je li ti ugodno, Camerone? - Jest, hvala.
Vidio si stan? - Jesam. - Sviđa ti se? - Da, sjajan je.
Da, jest, zar ne? Svima nam se sviđa. I sobe su lijepe. - Aha.
Prostran, svijetao, dobro opremljen...
Takve glupe stvari. - Pa, da.
Reci mi, zar si mislio da ćemo dijeliti stan
s nekim poput tebe?
Rijetko pogriješim, no ti nemaš nikakvih kvaliteta,
koje tražimo za budućeg cimera.
Govorim o izgledu, karizmi, stilu i šarmu.
Mislim da ne tražimo mnogo i nerazumno.
Evo poput Davida; ovlašteni revizor računa. On se trudi.
Mislim da se ti nećeš truditi.
Camerone, zaozbiljno, sretno!
Nekoliko pitanja. - Pitao bih te o tvojim hobijima.
Zašto želiš sobu ovdje? - Pušiš?
Kad žrtvuješ kozu, rukama joj iščupaš srce, pozivaš li pakao?
Ovo je otvoreno pitanje. Jesi li rastavljena ili ne?
Ili si samo otišla po pizzu? - Uzimaš li katkad drogu?
Kad se probudiš, kako se odlučuješ koju crnu obući?
Pustit ću ti nešto sa ove kasete.
Reci naslov pjesme, pjevača, njegove tri hit pjesme
koje je snimio poslije sa drugom grupom.
Da razjasnimo. Ova veza koju kao nemaš
to nije sa muškarcem ili ženom?
Što se tiče zajedničke love... - Davide! - Ovo je važno!
Kupuješ li dobre ili loše stvari?
Kad ti je netko zadnji put rekao ove riječi;
Ti si moje sunce.?
Kako bi reagirao da ti kažem da sam bio Antikrist?
Sviđa ti se moja slika?
Poraz! Poraz!
Sportski, osobni, financijski, profesionalni, seksualni...!
Sljedeći.
Znaš li... - Alexe, serviraj.
Ionako se nisam trudio pobijediti.
Htio umanjiti tvoju pobjedu. Nisam htio pobijediti.
Pobjeda je jednaka porazu. Dobiješ uništavalačke nagone.
To si naučio na psihoterapiji? - Na razgovorima, Alexe.
Mislila sam da si prestao ići. - Ima još problema s nagonima.
To bi ti trebala znati. Preosjetljivi ste!
Ukazujem samo na nekakvu gadnu, podlu, seksualnu vezu.
Ja bih se ponosio. - Idi i ti. Možda upoznaš nekoga divnoga.
Za mene... Na razgovore? Mislim da ne bih.
Za stan. - Bio bi poput njega. Jedan je dovoljno. Hvala.
A ona cura? - Koja? - Bila je kod nas. Ona mi se sviđa.
Imali smo nešto. Mogla se doseliti. Imali smo ono nešto.
Mrzila te. - Imala je problema. ...najviše od svih u životu.
Nije, to znam. - No, htjela se promijeniti.
Ti si sigurno Hugo. - A ti Juliet.
Želiš li ući? - Vrlo rado.
Čime se baviš? - Izbivao sam neko vrijeme. Putovao sam.
Sada pišem roman. - O čemu? - O svećeniku koji umire.
Možda imaš pravo. Trebao bih ga promijeniti.
Ne, mislim da si u pravu. Tko bi čitao o umirućem svećeniku?
Zapravo, radi se o drugom tipu koji nije svećenik. On je živ.
Vidiš, već je bolje. - Pisanje se čini lakim. - Poput vjetra.
Možeš li se javiti? - Na telefon?
Ako je za mene, nisam doma. - Dobro. Nisi doma.
Dobro.
Da, jest. Da.
Tko zove?
Žao mi je, nije doma. Nema je.
Ne, doista ne znam.
Želite li ostaviti poruku?
U redu. Zdravo.
Zvao je Brian. - Je li zvučao uzrujano? - Malo.
Je li to dobro ili loše? - To je poboljšanje.
Da se javim? - Ne, nemoj.
Vjerojatno zna da sam doma. Ovaj tjedan radim po noći.
Radiš po noći? - Liječnica sam. - A on je pacijent?
Nije, ali treba mu liječenje. - Čega? - Stalne slabosti.
Ljudsko stanje? - Znaš to?
Pišem o tome. - To nije ista stvar. - Nije.
Kao i svi pisci, i ja se tražim.
Je li pokušao iza hladnjaka? Tamo obično pronalazim stvari.
Čini se kao dobar momak. - Ne kažem da nije.
Kažem da je čudan; traži sebe, ili bilo što na što se fura.
Nije čudan, on je... Znaš...
Zanimljiv. - Zanimljiv?
Zanimljiv.
Ne, nema je. Ne znam. Pojma nemam.
Tko je zvao? - Ne znam. Zvučao je švedski. Znaš li koga? - Ne.
Možda je to bio samo osjećaj. Što mislite? - O čemu?
O tom tipu, Hugu. - Žurim. - Samo pitam što misliš.
Nemam vremena. Ne marim sve dok nije neki luđak.
Majka ti piše. Nisam otvarao. Ne volim čitati
o tome kako ti otac ima zatvor.
Pozvat ćemo ga. - Molim? Da, svejedno.
Svako pismo koje ti napiše je isto.
Počinju kao prava ljubav, pa se pretvore u pornografiju.
Sanjam tvoje stvari. Diram tvoju kožu koja me izluđuje...
Dok ja, uzbuđen i napaljen... - Alexe. - Uzbuđen i napaljen?
Čak se i potpisao pravim imenom, možeš li to vjerovati?
Da ih ja pišem, potpisao bih nekoga drugoga. Njega.
Zanimljiv. - Doista? - Da.
To je rekla. Zanimljiv. Zbog toga si ovdje.
Obično ne živim s ljudima koje ne poznajem. - Tako...
Ljudi mogu biti vrlo okrutni. - Mislimo da je u redu.
Mogu li dobiti sobu? - Možeš. - Obično nisam pijan.
Obično nisi ovako pijan. - Osim na troškovima. - To je istina.
Novine plaćaju sve ovo. - Reći će ti da je mogao biti netko,
Novine. To si ti bila, Juliet. - Umjesto tko jest...
Što jesam, što je loše. - Njega znamo i volimo.
Bijedna, izmorena, prazna ljuska... Znanja i ljubavi?
Mislim da lažeš. - U pravu si.
Oni me ne poznaju. - Ne, mi te ne volimo.
Možeš si priuštiti sobu? - Oh, da.
Mogu te nešto pitati? - Naravno.
Jesi li ikad ubio čovjeka?
Pričekajte, molim...
Nisam.
Uzmite novac.
To je pošteno.
Hvala.
Miriši kao pravi.
Sljedeći korisnik, molim.
Rangeri su imali nekoliko sjajnih povrataka...
Vidio si Huga? - Nisam.
Znaš li na kojem je programu?
Zaboga!
Nema je doma!
Jesi ga vidio? - Žurim. - Jesi ili nisi?
Davide, jesi ili... - Nisam!
Ni David ga nije vidio. - Zaključila sam.
Možda mu se nismo svidjeli. - Davidu? - Ne, Hugi.
Auto mu je dolje. - Ima auto? - Da. Što ne valja?
Kakav auto? - Ne znam. Ja sam djevojka.
Pitat ću te još jednom, koji tip auta? - Plavi, dobro?
Još je dolje.
Hugo, oprosti, ali možeš li otvoriti vrata?
To smo mi, tvoji cimeri i novi prijatelji.
Nema ga. Ne vidim ga. - Možda je u garderobi?
Naravno da nije! - To je bila šala, Alexe.
Mislim da je možda otišao. - I više ga nećemo vidjeti.
Ključ je u bravi iznutra. - Pa? - Otvori vrata.
Nogom? - Da. - Sada? - Da. - Dobro. Nema problema.
Probaj ti.
Uvijek ovako izgledaju? - Da.
Pitam se kako je to učinio. - Što? - Pa, ubio se.
Nadam se da je bilo tako.
Što ti misliš? - Alexe!
Što je? - Što to radiš? - Gledam. - Nemoj.
Da ne gledam? - Ne! - Zašto ne?
Što ti je, Juliet? Zar te ne zanima od čega je umro? - Ne.
Mrtav je, što još trebaš?
Ne nalazim svaki dan priču u svome stanu. - To je leš!
Nikad prije nisam vidio leš.
Vidio sam svoju baku, ali to se ne računa. Bila je živa.
Mogu ti nešto pokazati?
Ne. - Razmisli. - Ne. - Ma daj! - Ne. - Juliet? - Ne. To je...
Što? - Neizvedivo. - To je sve? - Misliš nemoralno. - Znaš...
Samo želim da razmislite. - To je bolesno, Alexe!
Nemoj mi reći da nisi u iskušenju. Da te ne zanima.
Dovoljno te poznam. - Misliš?
Hajde, idi na telefon. Zovi policiju.
Hajde, nitko ti neće smetati. Zovi ih i reci im.
Reci im da imaš kofer pun love i da ga ne želiš.
Jeste li imali kućnog ljubimca? Poput psa, glodavca.
Trebam "PC Plod spašava H. Hamstera iz kuće užasa".
Šteta. Nemate ljubimce, niste korisni.
Zdravo. - Zdravo. - Što se zbilo s onim tipom? - Kojim?
Onim koji je umro. - Tko je umro? - Onaj prošloga tjedna.
Ovdje? - Da, ovdje. Nego gdje? - Ah, on. Pa, umro je.
To sam si i mislila.
Imate li mjesta za prenoćku?
Još je ovdje? - Da. Nije mogao upaliti auto.
Kad ćete reći policiji? - Ako želiš, ti ih nazovi.
A ti? - Navikla sam se na njega.
Što radimo ovdje, Davide? - Molim? - Ovdje. - Ovdje?
U ovoj tvrtki?
Širok je niz... - Reviziju. Reviziju računa.
Htio sam... - Podruguju se. Jesi li svjestan toga?
Nema nekog većeg podrugivanja. - Vani je cijeli svijet.
I on treba svoj obračun, zar ne? - Pa, ja...
Ali podruguju se, zar ne? - Ne znam. - To je staromodno.
Ali mi smo sustavni, revni, ozbiljni. Što je u tome loše?
Zašto o tome ne govoriti sa krovova?
Možda smo katkad dosadni, ali mi obavimo svoj posao.
Da, gospodine. - Zato mislim da ovdje pripadaš. - Dosadan sam?
Obavljaš svoj posao. - Mislio sam sa ste mislili...
Zato ti dajem ovoga klijenta.
Dobro jutro. Lumsden Associates. Izvolite.
Provjerit ću.
Učinimo to. - Dobro. Razgovarajmo o zadatku.
Moramo ga unakaziti. Zapaliti, baciti u more, zakopati...
Mogu ga raspoznati po otiscima ili prema zubima. To znam.
Predlažem da ga zakopamo u šumi. No, prvo mu moramo
odrezati ruke i noge, koje ćemo spaliti.
Zube smo mu izvadili. Vrlo jednostavno. Davide!
Uvijek sam se pitao čemu ovo služi.
Ovo trebamo. I...
Ovo.
Što još? - Ne znam. - Lopata.
Koncentriraj se. Lopata za iskopavanje rupe.
Tko će to učiniti? - Kopati? Ne znam. - Ne to. - Nego što?
Znaš... Tko će to učiniti? - Znam li? O čemu ti to?
Znaš. Tko? - Svi, Davide. Ti, ja i Juliet. Pošteno?
Ja to ne mogu. - Ne čujem to. - Neću moći. - Već želiš van?
Ne želiš lovu? Hugo mora nestati. Cijeli stan smrdi.
Ne možemo više čekati. - Neću ga moći izrezati.
To će to učiniti? - Mislio sam da ćemo svi.
Ne mogu. - Ali ti si liječnica. Ubijaš ljude svaki dan.
Ovo je drukčije. Ne želim. - Sad mi to kažeš.
Želim nešto pitati. - Ne znam. Kunem se, ne znam.
Obitelj? Prijatelji? Sjebani tipovi nemaju obitelj!
Samo sam htio razgovarati. - Primi mu noge!
Gdje je Hugo?
U redu je. - Što to radiš?
Digni ga!
Kunem se, ne znam!
Glupi jebeni gad!
Mogli bismo vući slamke. Tko izvuče najkraću, radi sve.
Tako, ili radite ili ne. Sve ili ništa. - Ja sam za.
Davide? - Ne znam. - Čuj, ako ja izvučem najkraću, ja radim.
Neću raditi jer ti ne želiš.
Dobro, tu smo i to je to.
Želite vući ili ne?
Ne mogu ja to.
Gotov sam. - Ne posve.
Hoće li biti dovoljno duboka? - Ne brini se. - To treba? - Da!
Hajde, sve ili ništa!
Dobro si? - Da, dobro sam.
Želiš razgovarati o tome? - Ne.
Ovo troje ljudi imaju priliku...
Izgubiti milijun.
Dobro došli na milijunsku jahtu. Kao da smo na pravoj,
samo bez zabave. Kao što znate,
ovdje je bit... - Izgubiti.
Kazati... - Krivi odgovor.
Ne činiti dobro, već... - Loše. - I na kraju...
Sve izgubiti.
Oprezno.
Alexe!
Zašto ga ne stavimo u madrac ili ispod podnih dasaka?
Prestani prigovarati. - Mogli smo ga skriti u hladnjak.
SAMO ZA SPALJIVANJE MRTVACA
Dame i gospodo, molim za pozornost.
Zahvaljujem na vašem dolasku za pomoć bolesnoj djeci.
Nisi mi rekla da je to za djecu. Mrzim djecu.
Dao bih lovu da malci nestanu. Želim svoj novac natrag!
Prije nego zaplešete... - Oprostite.
Zahvalio bih našim organizatorima.
Poznaješ li ove ljude? - Većina su moji prijatelji.
Ako ti žele nešto reći, reći ću im da te nema.
Ali, dame i gospodo, i oni koji nisu jedno ili oboje...
Otkud su ga iskopali? - I zaplešite!
Idemo plesati? - To je tjelesni kontakt, zar ne?
U redu.
Reci mi. Molim?
Pomozi mi.
Ne, molim vas! Nemojte!
Nemojte! Ne! Pustite me van!
To je bilo dobro.
Možemo li razgovarati? - Ne sada. Imam zamisao. - Važno je.
Ne brini se.
Za ljubav i sreću zauvijek. - U vijeke vijekova.
Što je? - Želim razgovarati! - Ne, dok ne nazdraviš.
Smjesta! - Poslije! - Obećavam ti. Udovolji mu.
Nije za mene, nego za ljubav i sreću zauvijek.
Pogledajte! Cameron. - Tko? - Sjećaš se Camerona? - Ne.
Što radi ovdje? - Nije to on. - Jest. Camerone! Dođi!
Što je? - Ništa. Zamijenili smo te.
Sretno!
Volim ga, ali zašto nas svugdje slijedi?
Želio sam vam reći... - Prekrasna Juliet.
Dugo se nismo vidjeli. - Brian. - Želiš li plesati? - Čekaj!
Što mislite tko ste vi? - Molim? - Prekinuli ste nas.
Ja sam Brian McKinley. A tko ste vi? - Briane McKinley...
Ako želite razgovarati s mojom curom, prvo morate sa mnom.
Ako želite plesati s njom, morate se predbilježiti.
Ili ćete završiti u jebenoj vreći za smeće!
Niste se predbilježili, i nećete plesati!
Možeš li idući put biti malo više žešći? - Oprosti.
Shvatio je poruku. - Ovo je bilo stresno za mene.
Ali bio si dobar. Sjajan je.
"Jebena vreća za smeće"! Bio si pravi frajer. - Doista?
Dobro si izgledao. - Bio si sjajan.
Jebena vreća za smeće!
Camerone, kakvo iznenađenje.
Tko je zvao? - Ne znam. Šutio je.
Toliko je popaljen da je ostao bez teksta?
Znam taj osjećaj.
Dobro si? - Nisam.
Idemo trošiti lovu.
Zdravo. Bilo je grozno. No naši dani briga završili su.
Svjetlo na kraju tunela postalo je zlatnog sunca sjaj.
A sada, napokon, više ništa neće biti isto.
Ovdje Alex Law. A ovo je Video dnevnik njegova života.
Toliko sam sretan da bih mogao umrijeti.
Trebali bismo ovo srediti. - Opusti se. - Živciraš nas.
Koliko ste ovo platili? - Ne znam. - Koliko? - Ne znam.
Koliko? - Ne sjećam se. - Koliko ste ga platili?
Ne znam. Ne sjećam se. - Koliko? - Ne znam, Davide.
Koliko? - Nemam pojma. - Koliko? - Ne znam! - Koliko ste platili?
500 funti. - 500 funti? - 500. - Za ovo? - Toliko je stajalo.
Nije, toliko ste ga platili. Ne znamo koliko nas je koštalo
Tek ćemo vidjeli koliko će nas sve to koštati.
Oprostite, jesu li nešto odnijeli? - Nisu.
Je li ti dosta?
Molim? - Je li ti dosta? - Jest. - Ima još. - Dobro.
Što ti je? - Ništa. - Ne jedeš. - Što ne jedem? - Kao prije.
Ako mi daš tanjur, jest ću.
Sada progutaj.
Troši lovu, a ne brini se za nju. To je moj savjet.
U pravu je. Bit će ti bolje. - Kad je potrošiš, nemaš briga.
Kao teret na leđima. - Znaš da smo u pravu. - Zar ne?
Mora na sigurno. - Što? U banku? Ma daj!
Želiš je zakopati? To želiš? - Nema svrhe. To je ludost.
Učinili smo što smo učinili. Uzeli smo lovu. Materijalizam.
Čemu služi u podzemlju ili u nekoj glupoj banci?
Ako je nemaš, ne možeš je trošiti. Tad ničemu ne služi.
Ako to učiniš, sve je bilo uludo. Učinio sam ono za lovu.
Nisi mu ti otpilio noge.
Okus je drukčiji.
Davide, što radiš gore?
Siđi. Gore nije sigurno.
Čuješ me?
Sigurnost i ludost nisu ista stvar.
Sranje!
Briga me za tebe, ali odrastao čovjek ne živi na tavanu.
Ondje nije siguran. Ako ti je stalo do njega, neka siđe.
Tad bi bio siguran. - A novac? - Negdje ćemo ga staviti. -Gdje?
To ti smisli. - Zaboravi. Sići će.
Juliet...
Zdravo, g. Lumsdene. Ovdje David Stevens.
Oprostite, ali danas ne mogu doći na posao. Zbog majke.
Bolesna je. Moram biti uz nju.
Ne znam. Liječnici nisu sigurni.
Da, gospodine. Javljat ću se.
Dobar dan? - Što? - Dobar dan? - O čemu pričaš?
Pitam te jesi li imala dobar dan na poslu. - Zašto?
Da započnem razgovor. - Molim te, nemoj.
Očekuješ nekoga? - Ne.
Nećeš otvoriti? - Ni ja ne očekujem nikoga.
Na tavanu je!
19.rujna, direktan let London, Heathrow u Rio de Janeiro.
British Airways. To je 765 funti. - U redu je.
Air Portugal preko Lisabona, isti dan, 565 funti.
Je li dostava hrane važna? - Molim? - Air France,
Glasgow, ali ovo je 912 funti.
Prvi je bio u redu. Heathrow. - Kako hoćete.
Air Patagonia. Novo. Preko mnogih mjesta.
Nema cateringa. 411 funti.
Cijena je dobra, ali u odnosu na Bogotu, varira.
Prvi je bio u redu. - Kako hoćete.
765. Kako plaćate?
Oh, Bože! Kriste!
Ne, dragi Bože! Ne, Kriste!
Slušaj, on je...
Dosta, ne želim više o tome. - To je jedini način. - Neću.
Bojiš se. - Ne bojim se. Možda sam malo uplašen.
Vidjela si što je bilo sa onom dvojicom koji su pokušali to?
Otišli su živi, vratili se mrtvi. Jesi li primijetila?
Razlika; živ-mrtav, mrtav-živ. Nije bilo teško zaključiti.
Obojicu je ubio. Sasjekao ih. - Ali tebe neće.
Ne razumijem. - Ti si pametniji od njega.
To sam i ja uvijek mislio.
Dobra večer. Ja sam inspektor McCall, ovo je det. Mitchell.
Možemo li vam postaviti nekoliko pitanja? - O čemu?
O provali. - Provali? - Kat ispod. - Naravno.
Možemo ući? - Čuo sam je kako zapomaže.
Kad sam sišao, već je bilo ljudi. Stao sam i čekao.
Vratio sam se gore kad su došli vaši kolege. To je sve.
Obično ne vidim ništa bitno. - A troje koje živi ovdje?
U stanu su još samo dvoje.
Dvoje? - Tko je rekao da nas je četvero?
Tako smo shvatili. - Ne, troje nas je.
Tko je rekao da nas je četvero? - Čudno.
Gadno je imati krive podatke. Samo troje. Sigurno? - Posve.
Tko je rekao četvero? - Upišite to. Samo troje. Ne četvero.
Koristite li brojke ili slova?
Oboje, gospodine. - Sjajno.
Det. Mitchell bit će promaknut. Uz moju pomoć sigurno.
Shvaćam. - Sumnjam.
Čekat ćeš u hodniku? - Da. - Ako čuješ zvukove kao da me ubija,
zvat ćeš murju i sve im reći? - Sve.
I da je to bila njegova zamisao. To mi je bitno.
Da ne umrem neshvaćen. - Alexe? - Što je? - Trebat ćeš pomoć.
Davide, otključat ću bravu i doći gore.
Bitno je da ostaneš miran. Dobro?
Alexe!? - Sve u redu. To je samo golub.
Nema ga.
Kaži mu da potraži novac.
Potraži novac. - To i radim.
Nije ovdje. Pojeo ga je.
Mene tražiš?
Da, tebe tražim. - Zbog čega? Što si htio? Novac? Je li to?
Htjeli smo razgovarati s tobom. - I s kim još?
Ili si mislio da su me ćopili. - Tko? - Tvoji prijatelji.
Ne znam o čemu govoriš.
Ne zna, Davide.
Možda i ne znaš. Govorim o policiji.
Mislio sam da si otišla na posao. - S ovakvim licem?
U slučaju moje smrti, želim da se znaju ove činjenice...
Alexe, urednik te želi vidjeti.
Žao mi je. - I treba ti biti.
Možda još možemo sve srediti.
Možemo pokušati.
Tri tijela. U dijelovima. Unakažena. Neprepoznatljiva.
Ne znam ništa o tome. - Pa naravno.
Da znaš, ne bih te trebao slati da o tome pišeš. - Pišem?
Ovo je tvoja velika prilika. - Da pišem?!
Isuse!
Dame i gospodo, dopuštene i vrijedne činjenice dana;
jučer kasno popodne, šumari su pronašli
jedan komplet ljudskih ostataka u svježoj rupi.
Daljnjim iskopavanjem pronađen je dublji grob sa dva leša.
Je li to serijski ubojica? - Zašto nisu identificirani?
Koliko su već u zemlji? - Kakav je motiv?
Je li jedan doista oguljen? - Ne posve. - Ma daj! - Dobro.
Koža je uklonjena. Ovo ne objavljujte.
Nema ruku, nogu, zuba, lica su usitnjena, neprepoznatljiva...
Kože nema jedan leš.
Kada izvadimo leševe, znat ćemo odrediti uzroke smrti,
vrijeme ukopa, kao i identifikaciju,
koju ćemo vam reći. Poslije informiranja, gdje je moguće.
Jesi li dobro? - Naravno. Zašto ne bih bila?
Ne znam. Mislio sam da sam... - Sređivali smo neke stvari.
Mogli ste čitati o tome. - Znamo sve. - Bilo je na TV.
Naravno. Mislio sam da ćete u tisku naći gnjusnije detalje.
Ušuti! - Nije bilo dovoljno duboko! Nisi me htio slušati!
Nije bitno. Ne znaju tko su ta trojica. Čak i da znaju,
ne mogu ih povezati s nama! - Drago mi je što si siguran.
Odmah smo bolje volje. - Molim? - Odmah smo bolje volje.
Mislio sam da je to rekao.
UŽASNA TRI LEŠA
Polako!
Što radiš ovdje? - Radi se o meni i Davidu. - Savršen par.
Ne primaj to tako. - Bez brige. I ja bih učinio isto.
Samo ja nisam njegov tip. - Nikada ne odustaješ? - Ne.
Samo polako, doktorice.
Nikada ih nisam vidjela. - Pogledajte ponovno.
Žao mi je. Nisam ih vidjela.
Dobro pamtite lica? - Kao i ostali.
Na poslu viđate puno ljudi. Svaki dan. Novi ljudi, lica.
Što lakše pamtite, imena ili lica? - Bolesti.
Poput prepoznavanja kriminalaca prema zločinu. - Čini se.
Ne, tako jest. - Molim? - Rekli ste da vam se čini,
ali to nije tema za razgovor. - To nije tema za razgovor.
Poput prepoznavanja kriminalaca prema zločinima.
Nikada ih nisam vidio. - Pogledajte prvu dvojicu.
Ne znam ih. - Ako vam kažem da im je maloprije auto bio vani,
iznenadili biste se?
Mislim da da.
Onda, je li? - Što? - Je li vani? - Više nije.
Htio sam vidjeti hoćete li se iznenaditi.
To je to. - To je sve? - Da.
Oprostite na izgubljenu vremenu. - Bez brige.
Još nešto. - Da? - Sat. - Što? - Sat. - Pravi je? - Ili nije?
Lažni je. Kupio sam ga na Tajlandu. Druga ne radi.
Vidim. - U redu.
Ako se sjetite ovih tipova, nazovite me na ovaj broj.
U bilo koje doba.
Ništa im nisam rekao. Ništa!
Oni su naporni. Da imaju bar nešto...
Svjedoka, sudski dokaz, tada bi ih mogli izvući.
Oni znaju. - Mogu znati sve što žele, to im neće pomoći.
Oni znaju! - Pa što onda? Nemaju ništa da nas okrive.
Osim novca. - U pravu je. Alexe, oni znaju!
Javi se, javi se!
Ured je zatvoren. Život se vrti prema njegovom zaključku.
U međuvremenu, možete ostaviti poruku. Vi odlučujete.
Davide! Nisi me probudio.
Krenimo. - Ti i ja? - Zajedno.
Alexe! Koga zoveš u ovo doba noći?
Izađi i razgovaraj s nama.
Dakle? Seksi linije, ha? Žestoke maštarije.
Stare navike teško umiru. - Zvao sam tvoju mamu. - Vraže!
Kao što vidiš, mi odlazimo. - Skužio sam.
Žao mi je, ali tako jest. - Bez brige. Slat ću ti poštu.
Doista mi je žao ostavljati te ovako. Ništa osobno.
Bez brige, sve je u redu.
Tako je najbolje. - Tako i jest. Točno.
Nisam htio da stvari tako svrše. - Ništa zato.
Imali smo uspona i padova, dobrih i loših vremena. - Aha.
Mogli bismo tako cijelu noć, ali moramo ići. Zar ne? - Da.
A ti trebaš san. - Da.
Ne mogu se sjetiti nečeg bitnog... - Glede pošte...
Lijepo od tebe, ali... - Kamo ćete otići?
Kamo ćemo otići?
Juliet? - Ne znam. - Ne budi tako skromna. Ti ideš u Rio.
Molim? - Da, Rio de Janeiro. Sama. Trebala si znati.
Ti si kupila jebenu kartu!
Jesi li je ti vidio?
Pokazala ti je? Sigurno nije prije nego te poslala gore.
Što je rekla; Ti i ja ćemo podijeliti pola-pola?
Kladim se da nisi rekla da ćeš s njim podijeliti. - Griješiš.
Ne laži! Ne budi takva! - Ja sam ih kupio. - Što?
Karte. Jednu za nju, jednu za mene. To je bila moja zamisao.
Tvoja zamisao? Tako znači. To se slaže.
Mislim, vas dvoje se slažete. To sam već trebao skužiti.
Alexe, zaustavi ga! - Pusti ga! Neka ga uzme!
Juliet, pusti ga!
Odlazim.
Nisi je smio udariti! Mogao si sve, osim udariti je!
Želiš ga?
Gade!
Učinio si pravu stvar.
Ali ne mogu te povesti sa mnom.
Bit ću dobro, bit će mi dobro.
Bit će mi posve dobro.
Zdravo, inspektore.
Uvijek me prati osobit zvuk.
Kad si blizu mene i ti ćeš ga čuti.
Taj zvuk ljubavnici čuju,
kada otkriju da ne mogu biti
nitko drugi za svoju ljubav.
Ovo je moja sretna godina.
Pjevam jasno i glasno.
Zato što si ti uz mene.
Moja ljubavi.
Uzmi moje sretno srce.
Dopusti da te volim noć i dan.
U tvojem zagrljaju želim ostati.
Moja ljubavi.
Vjerujem u prijatelje. Vjerujem da ih trebamo.
Ako jednom shvatite da im više ne možete vjerovati,
što onda? Što ćete onda?
Sada moju dušu glazba puni.
Izgubio sam sav nadzor.
Sada imam sve
Sa tvojom ljubavi.
uredio drdamjan
Scenarist: